25.000
God morgen, smukke.
Skynd dig, ellers kommer vi for sent.
Jeg er helt klar.
Kom så. Jeg laver vafler til dig.
- Mor! - Caitlin.
Blåbær!
Hej, Cooper. Vil du også have noget morgenmad?
Huh? Vil du have vafler? God hund.
Åh.
De er på den igen.
Åh, for guds skyld, det er anden gang på- Hvornår flyttede de ind?
- For tre uger sider. - Mmm, tre uger. Hvad hedder de?
Feur, tror jeg. Psykologisk institut. De er vist allesammen skøre.
Hun er vågen.
Vi må være stille. Hurtig og stille.
Jeg vil ikke være nogen af delene.
Hmm. Hvornår flytter hun?
Norman Spencer.
Okay. Jeg kan ikke klare afvisningen. Jeg løber en tur.
- Går det godt? - Hmm?
Ja.
Kom, Pooper, så går vi.
Vi må tage afsted kl. 11 hvis vi skal undgå traffikken.
Klokken 11...
Du ved, du kan ringe til mig når som helst.
Skatt, IJeg har længe vist at denne dag ville komme.
Jeg har Norman, haven og det nye hus
Du skal ikke være bekymret.
- Jeg siger bare, at hvis...- - Virkelig.
'Kay.
Mor. Mor.
- Jeg må gå.
Kom lad os tage hjem. Får jeg dig ikke ud herfra, så registrerer de dig.
- Jeg ringer til dig. - Okay.
- Farvel. - Farvel.
- Kom hjem ofte.
- Ring til din mor. - Okay.
- Det var rart at møde dig, Beatrice. - Farvel.
- Pas godt på hinanden, okay? - Jeg vil ikke tage på bar uden hende.
- Jeg laver bare sjov.
Farvel.
Jeg klarede det næsten.
Hvad læser du?
Genetiske helingsmekanismer i eukaryotiske organismer.
Eukaryotisk. Er den god?
- Strålende!
Åh, et par svenske sømandsceller...
som har parret sig med en jomfruelig hepperkorleders celle.
Næsten færdig.
Hvis du er nødt til at arbejde-
Nej, bare lad mig få det.
Okay, næsten... Jeg er færdig.
- Hvordan går det? - Jeg tror vi har løst det.
Det prenatale problem?
- Ja, den målrettede heling.
Du er så intelligent.
- Madame Curie, Jonas Salk, Norman Spencer...
- Ja!
- Hvordan går det med dig? - Fint.
- Det er faktisk sandt.
Det er i orden, hvis du ikke er.
Skal jeg være ærlig, jeg er...begejstret.
- Jaså? - Ja, ja.
Jeg har fået mit liv tilbage. Får tid til mig selv...
og os.
Vi har gjort det godt. Hun er en god pige.
Vi gjorde.
Nu er der kun os to.
Jeg ved det.
Træt?
Nej.
Skal vi...pjatte lidt?
Jeps.
Herregud!
Hvad gør han med hende?
Jeg tror, at de er venner igen.
Vent. Lad det være åbent.
- Kan vi slå dem? - Vi kan prøve.
Snak lidt mere om geniet Norman.
Højt og tydeligt.
Oh.
Hallo?
Av! Av!
Hallo?
Mrs. Feur?
Hallo? Er alt i orden?
Han er så... Det er for meget. . .
Jeg k-kan... Jeg kan ikke få vejret.
Og jeg er bange.
Hvad? Hvad er du bange for?
For at jeg en dag bare. . . bare skal forsvinde.
Er der noget jeg kan gøre
Kan jeg..?
- Jeg har aldrig mødt dig. - Jeg ved det. Undskyld. Jeg har været urolig.
Dettes... hegn, det er så...
Undskyld. Vil du ikke kommer over til en kop kaffe?
Åh, nej, han er tilbage! Unskyld.
Glem det jeg sagde. Jeg ved ikke en gang, hvad jeg sagde.
Hun virkede skræmt.
- For hva da? - For ham, tror jeg.
- Sagde hun det? - Mer eller mindre.
Jeg vil gerne derover. Lad os gå derhen.
- Hvorfor? - Jeg vil bare se, om hun har det godt.
Vi kan ikke marchere over til de nye naboer og anklage dem for...
- Skat, det var ikke hvad jeg foreslog. - Især fordi...
de vil holde os vågen hele natten med deres sengeaktiviteter.
Norman, hvis der ske hende noget?
- Det gør der ikke. - Jeg vil aldrig tilgive mig selv...
Skat, folk diskuterer. Folk skændes.
Det kommer ikke os ved.
- Jeg må arbejde i aften. - Jeg ved det.
Jeg må være færdig til konferencen,
og holde mig fokuseret en stund til.
Det er det jeg har arbejdet for.
Jeg vill bare ønske, at du havde hørt hende.
Hør her, hvad jeg kan gøre.
I morgen ringer jeg Harvey Tomes ved psykologisk institut,
og så vil jeg se hvad jeg kan finde ud af omkring denne fyr, okay?
- Lover du det? - Ja, jeg lover det.
Hey, der! Hvad laver du?
Leder efter dig.
Hvad gør du?
Jeg forsøger bare, at ønske de nye naboer velkommen.
Er de ikke hjemme?
- Du er så flink til sådan noget.
- Jeg burde have gjort det for længe siden.
Jeg giver mine naboer noget vin.
- Bliver du? - Nej, jeg kiggede kun forbi for at se, hvordan du har det.
Jeg har det fint.
Har du?
Hvorfor kommer det bag på alle?
Fordi din eneste datter, som du har et nært forhold til, er på college,
og, jeg ved ikke, men jeg ville helt ude af den.
- Åh, ja. - Du har også haft et hårdt år.
Flytingen, huset, haven...
- Bilen... - Et mindre tilbakeslag.
- Er det et år siden? - I denne uge.
Hmm, nu Caitlin. Meget stress.
Okay, jeg er lidt følsom.
Godt. Du er menneskelig.
Ugens udfordring er...
er at tage billeder af mine roser til haveklubben.
Nu, da jeg kom i god tid, gjorde jeg ikke? Har jeg medbragt en lille ting.
- Hvad mon det kan være? - Det er kambucha svampe te.
Det lindrerhjertesorg og styrker sinnet. Floriana foreslog det.
Godt, so du snakker om mig med din psykiater?
Nej, nej, og hun er ikke psykiater. Hun er mere et slags medie.
- Ligesom jeg. - Det er værre. Du sladrer om mig.
Mærker du noget...anderledes?
- Åh, herregud. Du købte den!
- Ja vist! - Lækkert.
Det er det fine med bedrag.
En mister en mand, men får en bil.
- Vil det hjælpe mig til at finde en laps? - Helt sikkert.
Fedt. Jeg må løbe. Pas på dig selv.
- Tak for teen. - Mm-hmm.
Norman,
- Norman. Norman!
- Kom! Dette må du se.
- Hvad er der galt? - Se.
- Hvad, Claire?
Jeg syntes, at jeg så noget...
- Jeg... - Hvad?
- Jeg syntes, at jeg så noget. - Åh, herregud.
Av!
Hej. Har du Caitlin der?
Ved du, hvornår hun kommer hjem?
Siger du, at jeg har ringet? Tak, Beatrice.
Det er en første.
Cooper...hent bolden!
Hvad er det?
Cooper, det er din yndlingsbold.
- Hallo?
Hej. Jeg bliver hængende et par timer endnu. Undskyld.
- Vil du have, at jeg skal komme hjem...
- Nej da. Alt er i orden.
Er du sikker?
Claire?
Åh, helt sikker. Tag den tid du behøver.
- Vi ses snart. Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig. Farvel.
Cooper!
Godt. Gør som du vil.
Vi bruger forskellig slags, men nu bruger vi halotan.
Halotan? Er det beroligende?
Det er dissosiativt og lammer motorikken, men hun forbliver vågen.
Hun kan ikke bevæge sig, men ved hvad der foregår.
- Hej, Mrs. Spencer. - Hej, Teddy.
- Hvor længe virker det? - I fem minutter, nogen gange tre.
- Virker den på alle pattedyr? - Ja.
En hver procedure hvor du vil gøre patienten ubevægelig og smertefri.
- Hej. - Hej.
Hej, skat. Hvad sker der her? Er du okay?
- Jeg...jeg hørte lyde. - Hvilken slags lyde? Hvorhenne?
- Jeg ville ikke forstyrre dig, men... - Hvilke lyde? Hvorhenne?
Hjemme. Jeg blev bange.
- Ringede du til politiet? - Nej.
Jeg vil få politiet til at tjekke huset, mens jeg er bortrejst.
Godt. "Kan I se til min kone? Hun hører stemmer."
Rygterne begynder at gå.
Skat, Jeg vil være i New Haven til konferencen. Jeg vil have, at du være tryg
Jeg vil. Jeg vil. Jeg... Jeg er sikker på at det var...
ingenting.
Ringede du angående naboerne?
Ja.
Ifølge Harvey vil fyren ikke gør en flue fortræd.
Warren. Warren Feur.
Hvad med hende?
Jeg ved, at han sagde det...
Jeg mødte Schumway i dag.
Han skrev din yndlingsbog.
Vi lavede noget for kemiafdelingen, så Bob Shine introducerede os.
Du vil elske det. Han så direkte på mig...
og gratulerede mig med Spencers læresætning.
Han vidste ikke at din far var død?
Jo, da.
Åh, Norman.
- Hvad?
Du tager det alt for personligt.
- Overhovedet ikke. - Jo. Du overreagerer altid.
Jeg er vel nødt til, at se den?
Hed Mrs. Feur Mary?
Warren og Mary?
Ja, Mary. Det stemmer.
Jeg må arbejde.
Hallo? Mrs. Feur?
Kan ejg hjælpe dig?
Mhmm, ja.
Hej.
Jeg...jeg er Claire Spencer, deres nabo.
Hyggeligt at møde dig.
Jeg...ville bare hilse på og byde jer velkommen i nabolaget.
- Jeg er..- - Tak, men der er ikke et passende tidspunkt.
- Jeg har travlt. - Er din kone hjemme?
- Nej, det er hun ikke.
Hvornår..., hvornår vil hun være tilbage?
Jeg må gå.
Undskyld mig. Det var hyggeligt at møde dig.
Hvad laver han?
- Spiser middag alene.
- Fastfood. - Det er ikek godt.
- Det er min shiatsu fyr.
Ring hvis han begynder på seriemorderdessert...
ligesom damefingre.
Farvel.
Hvor blev du af?
Fandens.
Oh.
- Herregud, Claire.
- Hvad fanden laver du?
- Jeg...jeg...så- - Spionerede.
- Spionerede Mr. Feur. - Hvorfor har du ikke skiftet tøj?
- Skiftet tøj? - Middag med Stan.
- I aften? - I aften.
- Vi bliver forsinket- - Omkring fem minutter.
Hvad siger du? At han myrdede sin kone?
Er det så latterligt? Hun var skræmt fra livet.
Nu åbner hun ikke døren, men hendes bil holder i garagen.
Måske var hun ude eller lå syg i sengen med influenza.
- Måske er hun blevet bortført af rumvæsner.
- Hvem ringer du til? - Restauranten. For at fortælle at vi er forsinket.
Du har ikke dekning før vi er midt på broen.
Jeg ved, at vi ikke er på broen endnu.
- Der. Se?
- Det var en lettelse.
- Hej, Stan. - Hej, Claire.
- Norman. - Hej, Stan. Undskyld vi er sent på den.
- Det var min skyld.
- Hvor er den nye? - Her er jeg.
- Dette er. . . - Elena?
Åh, nej, Claire! Det er ikke sandt...
- Åh, det er-
- Vi kender hinanden. - Jeg kan ikke tro...
- Norman. - Hej, Norman. Hvordan går det?
- Åh! - Claire, se på dig. Så nydelig du er!
Der var denne geniale dirigent...
i lilla tangatrusser.
Shhh. Det er...
Og han bandede på finsk.
Åh, Claire...
- Åh, Gud. - Jeg har gjort hende til en ærlig kvinde.
- Hvor længe har ru været her i Vermont? - Nogen måtte gøre det.
- Aha, hvilket job. - Norman voksede op her...
- Kan du huske Beau Flynn, chefen for cardio? - Hans far arbejdede her.
- Hvordan har Caitlin det? - De har lige fyret ham.
- Jeg har for nylig kørt hende til college. - For hvad?
- For at genere en ung pige. - Oh, Gud, Claire.
- Oh, vi er ved at være for gamle. - Min Gud.
- De ser ikke igennem fingre med det længere. - Nej, det gør de helt sikkert ikke.
- Hvornår mødtes vi sidst? - I New York.
- Selvfølgelig. Det var lige efter...- - Lige efter Michael døde.
- Ja. - Michael hvem?
- Marlov. - Claires første mand.
- Oh, musikeren. - Mm-hmm.
Ja, vi turnerede sammen, og...
Har du hørt hende spille?
- Nej. - Ah!
Nej, jeg, jeg ville sidde på scenen...
- under Claires solo,
og, tårene løb ned af kinderne på mig.
Jeg mener. at hun er fantastisk.
Hvorfor stoppede du?
Oh...
En aften, efter en koncert,
Mødte jeg en elegant, stillig, og et geni af en videnskabsmand,
og tre måneder senere blev jeg gift.
Ohh. Var det der...
der i flyttede up til Vermont?
- Nej, vi boede i Boston... - Nej, vi var i Boston.
da Norman fik tilbudt en stilling.
- Stilling?
DuPont-professoratet i genetik.
Jeg forstår. Nu underviser du ved din fars skole?
Jeg underviser sjældent.
Jeg leder et forskningsprojekt.
Aha.
Normans far havde et gammelt for. . .
fortryllende sted ved søen.
- Som vi renoverer. - Praktisk set rev ned.
- Det gjorde vi ikke. - Jo, vi gjorde.
Vent til I ser det . Det er meget smukt.
- Det er smukt. I skal se det
Det er hjemsøgt.
Nej? Er det virkelig?
Claire hører ting.
- Hvad? Hvad er det du høre? - Hvad?
Jeg ved ikke.
Jeg hørte...stemmer som visker.
Et billede faldt ned.
Du ved, at jeg tror fuldt og fast på det.
- Gør du? - Ja.
Et øjeblik. Hvem tror du, at det er?
Jeg ved nøjagtig, hvem det er?
Det er min far.
Han er virkelig ræd for, at vi skal forandre huset.
Av!
Hmm.
Hvad er der? Gud.
Hvad er der i vejen?
Tag det roligt, Claire. Det er i orden.
Hvis idé var det?
Min. Hans.
Vi var enige om...
Jeg ville ikke komme her.
- Hvorfor kom du så? - Fordi han var bekymret for mig.
- Din mand? - Ja. Han håber på...
at du vil fylde mig med sovepiller eller lykkepiller eller noget andet...
- så han kan leve sit liv i fred og ro.
- Tror du virkelig - Nej.
- Tager du medicin? - Nej. jo, valium.
- For at sove. - Har du problemer med at sove?
Nogle gange, når jeg bliver urolig.
Bliver du kun urolig om natten?
Nej, jeg tager kun valium om aften.
For at sove?
Hvorfor bliver du urolig?
Jeg ved det ikke?
Hvorfor tror du, at din mand er bekymret for dig?
Fordi- Jeg ved det ikke.
Fordi lige siden Caitlin rejste-
Lige siden min datter rejste på college,
Har der været-
Jeg har... Hvorfor er dette så vanskeligt?
Her, tag en fireball.
Tak.
Det er vanskeligt, fordi jeg er fremmed,
og vi taler om ting der er meget personlige.
Desuden, tænker de fleste, når de kommer her første gang,
om jeg tænker om dem, at de er skøre.
- Du skal ikke være urolig.
Vi må have mindst tre timer, før du kan tvangsindlægges.
- Det var en spøg.
De er gode. De er stærke.
Der er et spøgelse i mit hus.
Jeg så hendeIved siden af mig i badekarret.
Hvordan så hun ud?
Hun så ud som...mig
Men hun havde grønne øjne.
Ved du, hvem hun kan være?
Måske, men jeg vil helst ikke sige det endnu.
Fint.
Så hvad synes du, at jeg skal gøre?
Kontakt hende, kommuniker med hende.
Find ud af, hvad hun vil.
Hvad skal jeg gøre, købe et Ouija bræt?
Ahhh.
Håber vi på, at spøgelset skal tisse?
Det var her hun var. Det var her jeg. . .så hende.
Aha, jeg forstår. Hvor fandt du det?
Kmart.
Jeg tror, at vi bør sidde i en beskyttet cirkel?
- Hvad skal vi med den? Hvor fik du fat i den? - Glem det.
Du stjal den døde kvindes sko.
Du er nødt til, at have noget fra den døde kvinde.
- Hvem siger det? Er det blod?
Jeg ved ikke... Læg hånden på ouija-brættet.
Okay.
Vi ønsker at sætte os i forbindelse med ånden-
- Hvad er det? - "Sætte os i forbindelse."
- Glem det. - Hvad?
- Nej, dette er vanvittigt. - Undskyld.
Hvad...hvad hedder hun?
Mary... Feur.
Mary Feur. Mary Feur.
Mary Feur.
Vi vil gerne kommunikere...
med Mary Feurs ånd.
- Der sker ikke noget. - Shhh.
Hvad var det?
Den blafrede.
Ja.
Så du det?
Ja.
Cooper!
Hør, angående vores lille seance-
Norman behøver ikke at vide noget.
Jeg siger ingenting.
Lige...Lige siden ulykken,
har han behandlet mig, som om at jeg var skør-
Jeg ser jo spøgelser i badekarret, gør jeg ikke?
Du kørte ind i et træ med 130 km/t.
Han blev bange. Det gjorde vi alle.
Ulykken skete for et år siden. Jeg har det fint.
Ikke?
Selvfølgelig.
Men du har ikke evner som medium.
Jeg ringer i morgen. Hvil dig.
Har du fået fat i nogen?
Jeg har en i bagagerummet.
Farvel.
Hvad vil du?
- Hun er død. - Hvem er død?
- Du ved det udemærket. - Det er det med Feurs.
Hør på mig. Han dræbte hende, og jeg er ikke skør!
- Jody og jeg havde en seance i badeværelset- - Hvem?
Jody and jeg! Men ingenting hændte. Men da jeg vendte tilbage, var hun der. Hun var.
- Vent nu lidt.
Havde...havde du en seance?
Er du vred på mig?
Hvad?
- Måske synes du ikke om at jeg har været så optaget. - Nej.
Du ved, hvor meget der er at lave for mig.
- Og hvor vigtig forskerrapporten er for mig. - Ja.
Det virker som om, at du vil ødelægge det for mig.
- Du forsøger at gøre mig ondt - Norman, det handler ikke om dig.
Der sker noget med mig, men det handler ikke om hævn eller-
om at få opmærksomhed.
Hvad enten du synes om det eller ej, så foregår der noget i vores hus.
Claire.
Hold op Claire. Du overreagerer.
Jeg reagerer, som jeg vil.
- Dæmp dig? - Nej!
Måske har du ret. Måske er jeg ved at blive skør.
Men hvad, hvis jeg ikke er? Tænk hvis hun døde-
- Kan vi- - en grusom død?
Kan vi snakke om det et andet sted?
- Åh, du milde.
Du, du tror, at du er smart, ikke? at du kan slippe af sted med det.
Jeg ved, at du dræbte hende. Din lede morder!
- Hvem? - Spar mig. Din kone!
- Undskyld. Hun er meget oprevet.
- Tilgiv os. - Skat.
Jeg har ikke dræbt min kone. Er der noget i vejen?
Kom, elskede?
- Lad os gå hjem, elskede. Unskyld os.
- Hmm? - Er du helt okay?
Ja, da. Det går fint.
Hvad skete der lige nu?
Jeg så Normans ansigt.
Han var så bekymret for mig.
Hvordan går det med ægteskabet?
Godt, rigtig godt.
Vi har haft vore øjeblikket,
men han er en vidunderlig ægtemand og far.
Men han kan blive besat af sit arbejde,
og nogle gange er det som om,
at han ikke lægger mærke til mig.
Eller, du ved, som om jeg-
Som om, der er noget galt med mig.
Det må ikke føles rart.
Nej.
Okay, okay, jeg...jeg forstår, hvor du vil hen med det.
Men mit ægteskab er fint.
Jeg har ligesom lidt af en separationsangst...
der har jeg...
set ting som ikke fandtes.
Vi snakker om det. Jeg er parat til at snakke om det.
"Jeg tænkte, at du trængte til denne. Knus, Jody."
Uh-oh.
Mrs. Spencer-
Jeg vil bede om en undskyldning,
for at jeg skræmte dig.
Det må have virket helt...
Lad...lad os bare-
- Claire Spencer. - Mary Feur.
Vil du have en kop kaffe?
Gerne.
Du virkede skræmt den dag.
Jeg...jeg tror ikke, at det var indbildning.
Nej.
Hvad var du bange for?
Har du nogen sinde følt så stærkt for nogen,
at du ikke kunne få vejret?
At tiden sammen er så...
Iidenskabelig at det gør fysisk ondt, når han går?
Ja, klart.
Jeg fik åndenød og gik i panik.
Jeg drømte ikke om, at nogen ville høre mig.
Jeg prøvede at forlade ham.
Jeg tog op til min mor i Providence.
Han kom med mine ting midt om natten i regnvejret...
og bønfaldt mig om at komme hjem.
- Du må synes, at jeg er ynkelig.
Det gør jeg ikke.
Jeg må snakke med Sidon,
og få ham til at godkende budgettet, før han rejser til Europa.
Hvad hedder Templetons kone?
- Lois, skat. Phil and Lois Templeton. - Lois, det er rigtigt.
Lad hende ikke køre om hjørner med dig.
- God aften, Phil. - Der er du jo.
- Hvordan har du det? - Hej.
- Hyggeligt at se dig igen, Lois. - Hej.
- Åh, hej. - Hej.
- Åh, hold op.
Hej, Claire.
Hvidvin, tak.
- Tak. - Hvordan har du det?
- Fint. Festen er hyggelig. - Åh.
Norman fortalte mig, at huset er færdigt.
- Næsten. - Godt.
Hyggeligt at du har det så godt.
- Tak. - Jeg var bekymret.
Jeg har ikke set dig siden Normans reception sidste år.
Var du bekymret?
Jeg sværger, jeg er vist...
gået hen og blevet en nysgerrig gammel kone.
Nej, nej, jeg forstod bare ikke, hvad du mente.
Du blev så oprørt.
Til festen?
DuPont professoratet. Husker du?
Ja, jeg husker festen, men...
Herregud!
Det havde jeg glemt. Jeg knuste dit krystalglas.
Det var et billigt glas fra cateringfirmaet.
Men du blev ligbleg.
Du fik åndenød.
Det var som om, at du havde set et spøgelse.
"Forsvundet pige."
"Madison Elizabeth."
M.E.
"Fank."
"Madison Elizabeth Fank."
M.E.F.
Claire?
God morgen.
- Har du siddet oppe hele natten? - Mm-hmm.
Går det godt?
Husker du dette?
Uh, uh-huh. Det er den pige som forsvandt sidste år.
- Kendte du hende? - Nej.
Claire, jeg tør dårligt spørge.
Hvor vil du hen?
Det er hende.
- Kvinden jeg så i badekarret. - Spøgelset.
Ja, spørgelset. Det er ikke Mrs. Feur.
- Hold op, Claire. Stop nu! - Nu er jeg helt sikker.
Stop nu!
Hør, jeg ved, at du gennemgår noget, som jeg ikke forstår.
Jeg har prøvet at støtte dig, men det her er for meget, Claire.
For meget!
Skal vi søge hjælp sammen?
Jeg ringer til Dr. Drayton.
Fortæl mig, hvad jeg skal gøret, Claire? Hvad?
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
Det er hende.
Lad mig spørge dig om noget, Mr. McCain eller-
- McCann. - McCann.
- Der blev ikke fundet noget, ingen bil- - Nej, ingenting.
Hør, pigen var utrolig vild.
Pigen kører rundt i en trimmet Mustang.
De fleste tror, at hun rejser rundt i Mexico med sine venner.
Politiet betegner det som, at hun er løbet hjemmefra.
Moren bor i Addison County.
- Mrs. Fank? - Ja.
Jeg hedder Claire.
Jeg vil snakke med dig om Madison.
Bare kaffe. Ikke noget med mokka.
Fint.
Du ser lidt for gammel ud til at være studerende.
Åh, jeg er ikke studerende. Vi mødtes til en fest.
Jaså, det virker logisk.
Jeg har aldrig forstået, at en så vild pige fik gode karakterer.
Hun læste meget.
Hun låste sig tit inde på sit værelse i dagevis, for at læsee bøger.
They wanted to put her in a special school for the gifted when she was young.
De ville sætte hende i en skole for begavede, da hun var mindre.
Jeg ved ikke, hvor hun fik det fra. Ihvert fald ikke fra mig.
Det var nok fra farens side.
Hun nævnte aldrig sin far.
Jaså, hun ville ikke.
Hun var 12 da han forsvandt. Hun talte aldrig om ham siden.
Du behøver ikke en gang en lyd.
Udtrykkende fortæller alt.
Men nogle gange skruer jeg op. Så føles det som om her er nogen.
Hvorfor er du kommet?
Jeg ved ikke.
Vil du se hendes værelse?
Et fuldt stipendium til Princeton.
Hun ville bo på Østkysten.
Du må være stolt.
Dette er de sidste billeder af hende.
Politiet brugte dette.
- Lad mig tage den. Undskyld mig.
Hej, Dr. Apencer.
Mrs. Spencer.
Forbudt frugt.
Går det dig på?
Vil det sige, at du ikke er gal på mig mere, hva'?
Ovedriv ikke.
Åh
Hej
Tag det roligt?
Hvad går der af dig?
Mmm. Av!
- Hvad er der? - Det er for brutalt.
Siden hvornår?
Du-
- Åh nej, det er en helt ny t-shirt. - Shhh.
- Claire, lyt til mig. - Hold kæft, Professor?
Bare...
hold kæft...og...
Hun begynder at fatte mistanke.
Hvem?
- Din kone.
Hold op!
- Du ved. - Hvad fanden gør du?
Jeg ved.
Jeg var der.
Lige før ulykkent. Nu husker jeg det.
Hvad?
Jeg kom ind.
Jeg hørte nogen hviske.
Jeg så dig i spejlet...
Du lå der...med hende i vores hus.
- Claire, hør på mig. - Åh, åh.
Hun var med til DuPont festen, hun stirrede på mig.
Det var hender. - Skat.
Det var derfor, at jeg fik åndenød-
- Det var derfor, at jeg tabte glasset. - Skat, det var sidste år.
- Vi havde problemer. - Så du bollede med en latterlig lille student?
- Det siger jeg ikke. - Rør mig ikke.
Gå væk fra mig.
Skrid!
Jeg sagde, skrid!
Som du vil.
Claire, vær nu rar-
Jeg ofrede alt.
Claire, vær nu sød-
- Livet, min musik! - Jeg har aldrig bedt dig om at holde op.
Jeg havde ikke noget andet valg!
Du måtte blive den perfekt far. Med den perfekte kone og perfekte familie!
Det er ikke fair. Du var en enlig mor tournerende med en baby.
Du var parat til at ofre alt. Men så hade du mig for det, og gav alt til hende!
- Hvem? - Caitlin!
- Hold hende uden for. - Og så ud af ingenting,
- finder en intelligent ung pige my attraktiv- - Hold op!
- Det var et fejltrin. - Jeg vil ikke høre på det.
- Claire, jeg prøvede at gøre det forbi. - Du skulle have forsøgt hårdere.
Jeg var i Adamant.
I Adamant?
En lille hippieby nogen timers kørsel herfra.
Jeg gik ind på en café, og så Norman sidde længst inde,
men han var ikke alene.
Det var en ung blondine. Jeg så ikke ansigtet.
Først tænkte jeg ikke over det,
men gik hen for at hilse på.
Men så begyndte de at skændes på en sådan måde...
at det stoppede mig.
Nogen dage senere, var du udsat for en ulykke,
og jeg fik en underlig opringning fra Stan fra hospitalet,
som spurgte mig, om du havde været oprevet over noget den dag.
Han fortalte det som om, at du havde kørt ind i træet med vilje,
og jeg tænktet, "Åh, Claire ved besked."
Da jeg kom hen på hospitalet,
så jeg Norman...
og han var fortvivlet over tanken...
om at miste dig.
At jeg ikke kunne sige noget.
Vær sød...
du må ikke hade mig, Claire.
Jeg hader dig ikke.
Hallo, det er Miss Jody. Jeg kan ikke tage telefonen.
Læg en besked, og jeg ringer måske tilbage.
Jody, det er Norman. Jeg leder efter Claire.
Vil du være sød, at bede hende om at ringe hjem.
Jeg kan ikke snakke med ham.
Kan du ikke ringe og fortælle ham, at jeg komme hjem i morgen?
Jeg må sprøge ham om noget.
Norman?
Norman!
Åh, nej!
Norman!
- Blodtryk? - 140 over 80.
- Puls? - Pulsen er normal. Normal sinus.
- Ingen tegn på arytmi. - Godt.
Oksygen og pupiller er normail.
- Jeg tager dig med alligevel, hr. - Jeg har det fint, virkelig.
- Dr. Powell jeg anbefaler hjerteprøver. - hør nu lige.
- Jeg tager mig af det. - Okay, han skal bare lige underskrive her.
- Okay, tak.
Norman, de kan foretage en scanning i morgen. hvis du bliver svimmel.
Jeg tager ikke på sygehuset... medmindre de har en kur mod klodsethed.
Unskyld, skat. Jeg er glad for, at du kom hjem.
- Tak. - Det var så lidt.
Du ved, hvis strømmen ikke var blevet afbrudt, ville han-
- Jeg ved det. - Ja.
Vær ikke urolig, Claire. Sørg for at han hviler sig i aften, okay?
- Okay. - Oh, og i fremtiden,
bør du holder alle elektriske installationer væk fra badekarret.
- Tak. - Tak.
- Farvel-farvel. Ring til mig, okay? - Farvel. Okay.
- Oh. - Farvel-farvel.
Jeg ringede til dig i går. og lagde en besked på Jodys telefonsvarer.
Svar mig på en ting.
Havde du noget med forsvindingen at gøre?
Ja.
Jeg havde en affære med hende.
Og da jeg prøvede at gøre det forbi,
blev hun ustabil.
Hun kom herud til huset.
Hun truede med at tage sit eget liv...
eller dit.
Jeg troede ikke, at hun ville gøre nogen af delene.
Men så-
forsvandt hun.
Det var hende, Norman. Hun prøvede at dræbe dig.
- Claire. - Du sagde det selv. Hun ønskede dig død.
Blev jeg angrebet af et spøgelse?
Du havde en affære med en pige, som truede med at tage sit eget liv,
og nu er nogen i vores hus,
en ung, blond pige.
Forstår du det ikke? Hun gjorde det, Norman.
Hun er død, og forsøger nu at skade dig... eller os begge to.
- Vi ved ikke, om hun er død. - Selvfølgelig gør vi det!
Det er den eneste logsik for...
Åh, nej.
Åh, det er min...min skyld. Jeg...jeg åbnede døren.
- Hvad snakker du om? - Madison. jeg...jeg...jeg...
- Jeg tog en fletning af hendes hår, og- - hvor fra?
- Det gav hende styrke. - Claire, ingenting angreb mig.
Der er ingen spøgelser.
Det var et uheld. Jeg har det fint.
Det er ikke din skyld. Hører du efter?
- Ja. - Claire, sig det. sig det.
"Det var et uheld. Det er ikke min skyld."
Sig det, Claire.
Jeg må lægge mig.
Jeg sov ikke i går nat, så jeg trænger til hvile.
Jeg vil være alene en stund.
Hej, Teddy, det er mig.
Hvad hedder din ven fra Duke,
ham "ghostbustersl" fyren, ham fyren som laver paranormale ting?
- Holodnik. - Holodnik, præcis.
Vil du ikke kontakte ham og bede ham om at ringe til mig?
- Jeg må snakke med ham i dag. - Selvfølgelig.
Hallo?
Ja, det er mig.
Tak fordi du ringede tilbage.
Nej, hr. Det var min far.
Han døde for nogle år siden.
Yes, han gjorde. Tak.
Jeg rigner fordi...
jeg er ude på tynd is her...
en som står mig meget nær..., tror at hun er,
eller synes at være i kontakt med et slags...
væsen eller ånd, og-
Nej, hun har ikke haft vrangforestillinger før.
Jeg spekulerer bare på...
om det er muligt, at hun...
forårsager visualisering gennem
underbevidstheden eller telekinese-
Mmm.
Kan det være noget andet?
Mmm. Og det er dokumenteret?
Virkelig?
Hør, undskyld, men kan jeg få dig til-
at ringe tilbage eller du kan ring til mig?
Ja, det ville være fint. Tak, Hr.
Claire!
Herregud.
- Går det godt, Claire?
- Fletningen. - Hvad?
Fletni... Hvor...hvor er fletningen?
- Hvilken fletning? Hvad mener du?
- Skat, hvad mener du? Er det denne du mener?
- Er det denne du taler om? - Ja.
- Hvad er det? Hvor har du fået den fra? - Jeg tog den fra Madisons hjem.
Er det hendes?
- Er det Madison Fanks hår? - Ja.
Hvad tror du?
Jeg ved det faktisk ikke.
Norman.
Ja...jeg tror på dig.
Hej, Coop.
Du spiller.
Hun er borte.
- Hvordan ved du det? - Jeg kan føle det.
Jeg hentede bogen du bestilte i forretningen.
Claire, jeg ved ikke, hvordan jeg skal bede om tilgivelse, for hvad jeg har gjort.
Men giver du mig en ny chance...
Vil jeg love, at jeg vil vige restenIaf mit liv til, at du skal være glad
Vær sød.
Årets sidste sejllads. Smukt, ikke?
- Mm-hmm. - Vi burde tage en køretur før alt løvet forsvinder.
- Bo på et motel. - Og lede efter antikviteter.
Ja, det er længe siden, at vi har gjort det.
Adamant.
Adamant?
Ja, en lille kunstby ved highway 7.
Den skulle være charmerende. Kender du den?
Nej.
Vi kunne spise frokost der.
Hvorfor gjorde du det?
Ikke for noget.
Hmm.
Åh, nej. Åh, nej.
Du forstår ikke, hvad det er for noget.
Lad være, Norman? Det er Madisons...halskæde.
Du dræbte hende, ikke?
Nej.
Jeg har ikke dræbt nogen.
Claire, hør på mig.
Da jeg kom her, var hun allerede død.
Hun tog livet af sig her i vores hus for at knuse mig.
Tror du, at jeg er dum?
Hun efterlod den til dig i haven og et brev.
Jeg brændte brevet, og smed skrinet i søen.
En uge før...
dukkede hun op til DuPont festen.
Jeg var skrækslagen.
Hun insisterede, så jeg gik med til at møde hende her.
Da jeg ankom, havde hun taget nogle piller.
Jeg, jeg prøvede at redde hende, men...hun var allerede død.
Jeg kunne ikke gøre noget.
Så...så jeg lagde hende i bilen, og-
og kørte til bådrampen...
og lod bilen trille ud i søen.
Jeg har begået et forfærdeligt fejltrin. Jeg ved det.
Fortæl mig, Claire, hvad skulle jeg have gjort?
Skulle jeg have ofret alt? Vores ægteskab?
Mit arbejde, som jeg har viet mit liv til?
Sig mig det, Claire. Sig mig det.
For vi kan lægge det bag os.
Vores liv kan gå videre. Det er ikke for sent.
Hvad vil du have, at jeg skal gøre?
Jeg beder dig om at tilgive mig.
Den pige må op.
Hallo. Det er Dr. Norman Spencer.
Jeg har information om en forsvundet person.
Madison Fank, ja.
Sender De en mand, tak?
Det er, 15 Willoughby Lane.
Det er omkring 1,5 km. fra broen.
Okay. Tak.
Jeg klæder mig på.
Information. Hvilken by?
Lad være.
Hold op!
- Av!
Jeg bønfaldt dig, Claire!
Jeg tryglede dig.
Men du ville ikke glemme det.
Åh, Claire...
Jeg ønskede ikke at dette skulle ske.
Alt jeg ville, var at du skulle elske mig,
være stolt af mig,
og være lykkelig.
Hun ville gå til dekanen.
Hun ville have ruineret os.
Troede hun, at jeg bare ville se til passivt og lade det ske?
Du aner ikke, hvordan det var...
at holde hende under vandet...
og se på at livet ebbede ud.
Men hun gav mig ikke noget valg.
Det gør du heller ikke.
Jeg forstår ikke, hvordan du fandt ud af det.
Først troede jeg, at du vidste det,
og at du havde opdigtet historien med spøgelset som en slags udspekuleret fælde.
Så forstod jeg, at du troede på det.
Det er et passivt aggresivt mesterværk.
Da jeg mødte dig første gang...
ville jeg bare leve resten af livet med dig.
Nu vil det ikke ske.
Ooh, for koldt, hva?
Jeg frøs næsten ihjel da jeg lå her...
våd, nøgen, og lod som om, at jeg var død af elektrochok.
- Hej, Coop.
Hvordan går det? Hvordan går det?
Kom vi henter din bold. Kom, kom!
Jody, det Norman. Hvis du er der, så tag venligst telefonen.
Det er Norman. Uh, uh, uh-
Hør, Claire og jeg har haft et-
frygteligt skænderi.
Kunne du gøre mig en tjeneste? Jeg sover på sofaen i laboratoriet.
Vil du kigge forbi i morgen. Jeg er bekymret for hende?
Jeg er meget bekymret for hende.
Okay, tak.
Halotanet holder op med at virke.
Jeg er sikker på, at på en tragisk måde,
vil dit selvmord hjælpe med at bringe Caitlin og jeg tættere på hinanden.
Og hver gang jeg ser på hende, vil jeg se på dig.
- Herregud.
Hvad er det?
Lo...lort
- Jeg er på broen! - Claire.
- Stop! - Hjælp mig!
Jeg er på broen.
Nej.
Nej!
Nej! Nej!
Nej!
Norman...jeg beder dig.
Tænk på Caitlin.
Gør det ikke.